Gallien, nær den italienske grænse
Vinter
Yderligere tre er forsvundet.
Udstødte og idioter.
De er rastløse. Kampene er overstået.
De vil hjem, ikke sidde her i kulde og fugt.
De gode mænd vil ikke flygte.
Heller ikke tage med dig til Rom.
Ikke endnu.
Tiden er snart knap.
Vi kan ikke vente uendeligt.
Det er en vanskelig situation.
Hvad sker der i januar, når dit mandat udløber,
og vi stadig er her?
En slave forstår ikke problemerne
med at få mænd til at slås, Posca.
Jeg forventer ikke,
at en slave forstår den slags.
Det lærer jeg vel om kort tid.
500.000? Hvad er det?
Jeg har nomineret
Marcus Antonius til folketribun.
Marcus Antonius til folketribun?
Men han...
Bare tal.
Tribunatet er et helligt embede
med vetoret over senatet.
- Ja.
- Et ærværdigt og seriøst embede.
Måske har du ret.
Strabo sørger for,
at Antonius opfører sig ordentligt.
- Hvor langt er der igen?
- Tre timers skridtgang.
Her kommer jeg, piger.
Jeg skal drikke, ryge
og kneppe alle horer i byen.
- Vis lidt værdighed.
- Sig det til ham.
Han er ikke under fanen.
Tre timer fra en kone, han ikke har
set i otte år. Han er skrækslagen.
Et gensyn er en glædelig ting.
- Tal om noget andet.
- Tænk, hvis hun har tabt tænderne.
Eller været sammen med andre mænd?
Stille.
Vi er med dig, Marcus Antonius!
Hil Marcus Antonius, vor beskytter!
Hil Marcus Antonius.
- Elsker de ham?
- Det er ligegyldigt.
Lad dem bare få pøblens kærlighed.
Det tager vel ikke lang tid?
Det kan vi håbe, herre.
- Bed mændene træde af, Vorenus.
- Javel.
Bagefter kan du selv træde af,
til jeg sender bud efter dig.
Men før drengen til Atia først.
Hent din belønning.
Hils din dejlige mor og sig,
at jeg kommer senere.
Lad os få det overstået.
Forlad huset øjeblikkeligt.
Octavia er min retmæssige hustru.
- Modsætter du dig Cæsar?
- Ja.
Hvis jeg ikke var en fornem kvinde,
ville jeg lade dig hænge.
- Castor.
- Frue?
Hent hundene!
Du skal være glad for,
at du slipper for ham.
Jeg hader dig.
Dumme tøs.
Hvorfor forstår hun ikke,
at jeg vil hendes bedste?
- Hun er ung.
- Octavian!
Min lille dreng.
Min lille skat!
Så mager... Var det slemt?
Selvfølgelig var det det.
Vi taler ikke om det.
Vi glemmer det bare.
Nu er du hjemme igen...
Men hvem er de?
Vær rar mod dem.
Det er mine venner.
Venner? Hvordan det?
Det var dem, der befriede mig.
Første centurion Lucius Vorenus...
Og legionær Titus Pullo.
Vi tager imod jer med åbne arme.
I er gode, frygtløse mænd.
Hvorfor holdt gallerne så længe?
De var mange, frue.
- Mange...
- Vi går nu.
I skal have en belønning først.
Hent min pung.
- Det er ikke nødvendigt.
- Ikke?
- De skal spise til middag her, Mor.
- Der er brød og kød i køkkenet.
Sammen med os.
Jeg skal hjem til min kone.
Hun har ventet i otte år.
Hun kan nok vente lidt endnu.
Cæsar har givet dem særlige heste,
og de rider med fanen.
Det er helt acceptabelt at spise med dem.
Udmærket ide.
Det er symbolsk.
Vi spiser sammen som ligeværdige.
- Hvad er der?
- Det er bare din søster.
- Har hun det godt?
- Kvindeproblemer.
Det kan igler klare.
Jupiter Fulgor, vi beder dig lede
og beskytte denne mand,
Marcus Antonius, nyvalgt folketribun,
folkets forkæmper.
Hvor mange døde?
Jeg har opgivet at tælle.
- Men det er mange.
- Og du, Lucius?
309 stridsmænd.
- Jeg har ikke tal på de civile.
- Du er præcis.
Krigstemplet kræver
et nøjagtigt antal, når man ofrer.
Det er meget vin og mange geder.
Præsterne giver rabat, hvis det er over 100.
Præster! Mange af dem er svindlere.
Præster. Jeg taler direkte
med guderne og blæser på præsterne.
Alt for få gør tingene
på den gamle, romerske måde.
- Jeg vil anbefale dig, Lucius.
- Vorenus er catonianer.
Jeg tror på republikkens guddommelighed.
Så jeg er vel tilhænger af Cato.
Men Cato repræsenterer adelen.
Men en plebejer som du
ønsker vel forandringer?
Hvorfor skulle noget ændres?
Fordi romerne lider.
Fordi slaverne gør alt arbejdet.
Adelen har taget magten,
og gaderne vrimler
med hjemløse og sultende.
Jeg vidste ikke, men søn tænkte sådan.
Adelen siger, Cæsar er kriminel,
og at han vil lade sig krone som konge.
Ingen hædersmænd vil følge ham.
Jeg er ingen hædersmand.
Cæsar burde ride herind
og knuse Pompejus og Cato.
Det mener jeg.
Fordi du er enfoldig.
Undskyld, det var forkert
at blande politik og vin.
Mere suder?
- En hasselmus, måske?
- Nej tak.
Det undrer mig, at I er venner.
Vi er ikke venner.
Jeg er hans overordnede.
- Kun i grad...
- Så er det nok!
Undskyld vor vulgære opførsel.
Vi er ikke værdigt selskab.
Jeg har virkelig nydt jeres selskab.
Med Deres tilladelse
vil vi begive os af sted.
Kom endelig igen.
Octavian har brug for pålidelige venner.
- Han har brug for pålidelige venner.
- Så kommer vi.
- Hvabehar?
- Jeg sagde intet.
Jeg skal den vej. Mit hus
ligger bag ved stoffarvernes gade.
Held og lykke.
De bedre bordeller ligger i Suburra.
Niobe?
Du lever!
Hvad er det for et barn?
Svar.
Hvad er det for et barn?
- Det er dit barnebarn.
- Tal fornuft, din hore!
Vent!
Det er din datters søn.
- Min datter er kun...
- Hun er tretten, næsten fjorten.
- Hvem er faren?
- Han hedder Crito.
Han hedder Lucius.
Stop, Niobe.
Jeg befaler dig!
Jeres far er kommet hjem.
Det her er jeres far.
Det glæder mig, at I er smukke.
Det kan I takke jeres mor for.
Kom.
Hun er vel ikke dum?
Hils ordentligt på jeres far.
Din løn ophørte for et år siden.
Kassereren sagde, at du var død.
Idioter. Jeg får det ordnet.
Du var overrasket over at se mig.
Jeg var overrasket over
at blive kaldt en hore.
Det var forkert.
Undskyld.
- "Hore", foran alle mennesker.
- Jeg sagde undskyld.
- Er den god?
- Mindre salt næste gang.
Hvor har du fået penge fra?
Min søster og hendes mand
har hjulpet os.
Du behøver ikke længere deres hjælp.
Fallossen kommer fra en sveber,
som jeg dræbte i Rhinlandet,
et stærkt og vildt folk.
Den er fin...
For udbyttet har jeg købt slaver.
De er på torvet.
De burde give 10.000 denarer.
Det er gode nyheder.
Kom med mig.
Med Roms nåde erklærer jeg dig
hermed for folketribun i 12 måneder.
Endelig...
- Jeg må have en drink.
- Selvfølgelig.
Måske efter mødet?
- Cicero.
- Kære Atia.
Undskyld at vi trænger os på så sent.
Det gør intet.
Jeg elsker hemmelighedskræmmeri.
Det her møde finder ikke sted.
Jeg ser dig ikke, Cato.
- General Antonius...
- Din skønhed er smertelig.
Du er Venus' krucifiks.
Lad mig dø i dine arme.
Antonius...
- Godaften, alle sammen.
- General Antonius...
Tribun, om jeg må bede.
Du er i Rom,
og alligevel bærer du en rød soldaterkappe.
Det glemte jeg helt.
Kan du tilgive mig, Cato, min ven?
Tag den her og brænd den, Atia.
- Det er ikke nødvendigt.
- Ikke?
Så lad os stoppe det ævl.
Ævl?
Sådan en stor samling helte.
Jeg føler mig som Skønne Helena.
Følg med ud i gården.
Hvad har du at sige?
Jeg er her for at indgå kompromis.
Cæsar vil undgå blodsudgydelser.
Han vil ses som en fornuftig mand.
Når hans guvernement over Gallien ophører,
er han villig til kun
at regere en enkelt landsdel.
Illyricum.
- Jeg forstår ikke.
- Regere en landsdel.
Så han ikke kan retsforfølges.
Så I ikke kan trække ham i retten.
Vi er her for at diskutere
vilkårene for Cæsars afgang.
Han kunne undgå retsforfølgelse
ved at acceptere få års udvisning.
Udvisning? For hvad?
For at opfordre til tyranni.
For ulovlig krigsførelse.
Røveri. Mord. Landsforræderi.
Og hvilken straf skal du have, Pompejus?
For at have allieret dig
med disse såkaldte adelige mænd?
- Hvilken straf skal du have?
- Uforskammede hvalp!
Embedstiden udløber om to uger.
- Et halvt år.
- To uger!
Han har én elendig legion i Ravenna.
Hvor vover han at diktere vilkår?
Cæsar har mange legioner.
På den anden side af Alperne.
Vinteren varer ikke evigt.
Foråret kommer, sneen smelter.
- Det er en trussel!
- Det er ingen trussel.
- Sneen smelter altid.
- Og hvis han ikke får en landsdel?
Så tager han sine forholdsregler
for at beskytte sine interesser
og republikkens.
Jeg er forbløffet.
Jeg havde håbet på en fornuftig forhandling.
Hvis det er hans sidste ord, går vi.
Så er mødet slut.
Cæsar vil virke selvsikker.
Men han er åbenbart svagere, end vi troede.
Han forsøger at skræmme os,
mens han stadig har en hær.
Han er svag, Cicero. Døende.
Er det ikke nu, vi skal passe på?
Bider den døende slange ikke dybest?
- Lad os spille.
- Hvor er du fra?
- Jeg kommer fra 13. legion.
- Tal ikke højt om det.
Her holder de fleste med Pompejus.
Vi er alle romere, ikke?
Kom så...
Furier og flodguder, giv mig fem.
General Antonius var nøjagtig
så arrogant og provokerende,
som man kunne håbe på.
Og Pompejus og Cato blev meget fornærmet
over din holdning.
Vise mænd og gratier, fire!
Gratierne kan ikke lide dig.
- Gratierne pisser dig i ansigtet.
- Pisser mig i ansigtet?
- Pisser de mig i ansigtet?
- Hids dig ned.
Der er noget dårligt ved ham.
Han har tabt mange penge.
Han mener det ikke ondt.
- Gør du?
- Slet ikke.
Flodguder, to. Vis jer!
Kom så, for fanden!
Gratier, fire.
Hvordan har du det nu, soldat? Godt?
- Hvem er det?
- Skaf en læge.
- Folk skal ikke dø i mit hjem?
- Gør, som jeg siger, kvinde!
Der vil komme meget pus.
Først råddent, derefter sundt.
Måske også sygdom i milten,
men det er kun godt.
Derefter vil det læges.
Det her er messing.
Kom.
Hvornår vågner han?
I dag, i morgen... måske aldrig.
De kan ofre til Spes.
En hvid kanin plejer at virke.
Drengen kontrollerer
forbindingen i morgen.
- Sikken ulykke.
- Det er jo bare blod.
- Hvor skal du hen?
- Jeg har et ærinde.
Hvilket ærinde?
Jeg forstår godt, at du er vred,
men brug ikke den tone.
Tone.
Min fars pik!
Hvad synes du om det?
55, 55. 60.
60, 60... Solgt!
Prima varer, men kun skind og ben.
Du vil have en god pris.
Lad os fede dem lidt op.
Fed dem op nogle uger,
så går de som andehjerter.
Er det dyrt? Foder og opbevaring?
Nej, du får det dobbelte igen.
Smuk, ikke? En rigtig skuespiller.
Jeg er ingen kender...
men hvem som helst kan se,
at han er stor og aggressiv.
Når senatet mødes i morgen,
vil Scipio foreslå, at Cæsar får et ultimatum.
Jeg beder dig støtte forslaget
og opfordre dine venner
til at gøre det samme.
Jeg har ikke så mange venner.
De moderate følger dig som får.
- Din stemme er afgørende.
- Og ultimatummet?
Cæsars embedstid er slut.
Han skal opløse sin hær
og indfinde sig i retten.
Ellers bliver han folkets fjende.
Det kan han ikke acceptere.
Han har jo intet at tabe. Så han vil kæmpe.
Du erklærer krig!
Cæsar behøver ikke sige ja eller nej,
for Marcus Antonius vil straks
bruge sin vetoret.
Hvad er formålet så?
Hvis senatet stemmer mod Cæsar, indser han,
at han er alene.
Men hvis ikke majoriteten er stor,
tror han, at han stadig har venner.
Jeg er ikke tilhænger af Cæsar,
men kan ikke stemme for et forslag,
jeg ikke ønsker realiseret.
Jeg har sværget ved Jupiter.
Hvis jeg ikke får senatets
fulde opbakning i morgen,
sejler jeg og mine legioner til Spanien
og lader jer i stikken.
Er det Crito?
Han er en god dreng og af god familie.
God nok til at avle et barn af Vorenii-slægten,
der sloges ved Magnesia og Zama?
- Det ved jeg ikke?
- Gør du ikke?
Pigen er min ejendom.
Du skulle have bedt
om min tilladelse først.
- Undskyld.
- Jeg har ret til at dræbe dig
her og nu.
- Hold op.
- Du skal ikke flæbe.
Du burde tænke dig om,
inden du spreder benene.
Det, de gjorde, var kun naturligt.
- De er unge og elsker hinanden.
- Det er ingen undskyldning.
Hans mors slægt er respekteret.
Hans far er en dygtig kvægdriver.
De har et hus ved korsvejen.
Sikkert bygget af komøg.
Det er meget hygiejnisk.
Der er gode penge i kvægdrivning.
Rigtig gode. Vi driver dyr til Capua.
Nogle gange 5.000 dyr om ugen.
Hvornår bliver du mand?
- Næste måned.
Lad gå. Du kan gifte dig med min datter.
Hils familien og sig,
medgiften skal være passende.
Han er en god dreng.
Du burde være glad.
Min datters uskyld er taget...
og mit første barnebarns far
er en modbydelig proletar.
Hvorfor skulle jeg være glad?
- Han gør hende lykkelig.
- Hun er en idiot.
Du er et hårdt menneske!
Senatet hører Metellus Scipio.
Tal! Tal!
Romerske senatorer, jeg har et forslag.
Hvis ikke Gajus Julius Cæsar straks går af,
opløser sine legioner og
indfinder sig ved domstolen i Rom,
stempler denne forsamling ham som fjende af
Senatet og Roms befolkning.
Derefter er det enhver romers pligt
at skade ham
og om muligt dræbe ham!
Der er stillet et forslag.
De, der er for, tilkendegiv jer.
Forslaget er vedtaget med stort flertal.
Antonius!
Nedlæg veto mod forslaget!
Rejs dig op!
Jeg kræver at få ordet!
- Giv ham det!
- Jeg nedlægger veto!
Tribunen nedlægger veto!
Scipios forslag mod Cæsar
er vel ikke vedtaget?
Jo, det er vedtaget.
Til trods for at tribunen nedlagde veto?
Det er ikke formelt godkendt.
Forslaget er vedtaget.
Lad mig udtrykke det klart.
Et så vigtigt forslag
skal ikke vedtages ved hjælp af et trick.
Trick?
Det er en religiøs sag.
Der findes ikke trick i religionen.
Mødet blev ikke formelt afsluttet.
Er det ikke korrekt?
- Korrekt.
- Så når vi samles igen,
er det formelt set det samme møde.
Så kan Antonius
nedlægge veto mod forslaget.
Det er korrekt.
Senile gamle tåbe.
Hvorfor sagde du ikke det fra starten?
Marcus Antonius må ikke skades
eller forhindres i at komme på nogen måde.
- Men...
- På nogen måde!
Hvis han ikke nedlægger veto,
bliver Cæsar stemplet som forræder.
Så skal han kæmpe mod mig,
og det betyder borgerkrig.
Der må ikke ske Antonius noget!
Gode nyheder, herre.
Senatet samles igen i morgen.
Formelt set er det samme møde,
så De kan nedlægge Deres veto.
Hvis ikke Pompejus stopper mig.
Måske prøver han på det.
Saml mændene.
Vorenus... Alle sammen.
Tit, tit, bøh!
Når 13. kommer, er I alle sammen døde.
Der er ekstra meget muskat i.
Gift dig med mig, gudinde...
Med en gris som dig?
Jeg er allerede gift,
takket være en ond magt.
Din mand er en god mand.
En god mand?
I årevis lå jeg vågen om natten
og bad guderne sende ham hjem.
Jeg så ham for mig...
ligge død og blodig på jorden.
Jeg var ensom, så ensom.
Jeg græd i otte år.
Hver dag spurgte pigerne:
"Hvornår kommer Far hjem?"
"Kommer han i dag?"
Nu ønsker jeg, at han var i Gallien.
Han er kold og brutal.
Ikke et kærligt ord til mig og hans døtre.
Han har ikke forstand på kvinder,
men han har aldrig været dig utro.
"Pullo, min ven," sagde han.
Jeg har en kone derhjemme.
Hun hedder Niobe."
"Hun er mere værd
end alle Galliens kvinder."
Tak, men jeg ved, at du lyver.
Han har sagt, at I ikke er venner.
Han er i dårligt humør. Han siger så meget.
Antonius behøver alle mænd.
Hvis du kan gå, samles vi ved Atias hus.
Det er, hvad jeg har tilbage.
Der kommer flere, når jeg sælger slaverne.
Bliv inde med pigerne,
til faren er drevet over.
Jeg er ked af, at du er ulykkelig,
for jeg elsker dig højt.
Vi må tale sammen, når jeg kommer tilbage.
Det er vel nok en lystig fest.
Se lidt levende ud, Octavia.
Antonius må tro, at han er død.
Tal med den stakkels mand.
Man skulle tro,
at hun var opdraget af germanere.
Irriterer min mors skrigeri Dem,
general Antonius?
Hvabehar?
Når I har samleje, skriger hun.
Jeg finder det højst irriterende.
Jeg spekulerede på, om De også gør.
Men De synes måske om det?
Det er kun dig selv,
du gør til skamme nu.
Hun lyder nøjagtig som du.
Vi viser vor styrke.
Men vi rører dem ikke.
Antonius må ikke røres.
- Dræb dem alle.
- Nej!
Enhver, der skaber uroligheder,
bliver korsfæstet i aften.
Ingen blodudgydelser!
Gør plads. Gør plads, sagde jeg.
Saml jer omkring mig...
Intet blod!
Du har fået det, som du ville, Cato.
Cæsar har intet valg nu.
Til foråret går han over Alperne
og marcherer mod Rom.
Fem døde. Tre af dysenteri, to i kamp.
Ti syge. Otte fraværende, sikkert stukket af.
- Herre.
- Kampstyrke: 236 mænd.
7. kohorte: 12 døde.
Seks af dysenteri, seks i kamp.
Tre syge. Tre fraværende, sikkert stukket af.
Kampstyrke: 242 mand.
Hvor er Marcus Antonius?
Mindre end en time herfra.
- Blæs til samling!
- Javel!
Gajus Julius Cæsar
erklæres hermed for Roms fjende!
Enhver borger er forpligtet til
at skade ham, om muligt.
Efter alle disse år
overrasker Pompejus mig.
Jeg ville fremkalde aggression,
men at forsøge at dræbe en tribun?
Og så i Forum...
Manden har fundet noget hårdt,
sort jern i sin sjæl.
Det var sikkert det kryb til Cato,
der fik ham til det.
Der er fremragende...
Hvad sker der nu?
Lad os se, hvad mændene siger.
Nej, lad være med det.
Du ser helt rigtig ud, som du er.
Som Leonidas ved Thermopylæ.
Giv agt!
Nogle af dine mænd, jeg kan nævne?
Titus Pullo. Han skar halsen over
på den første, der angreb.
Soldater! Pompejus og senatet har erklæret,
at Gajus Julius Cæsar er Roms fjende!
Nej!
De har erklæret, at jeg er kriminel.
De har erklæret, at I alle er kriminelle.
Nej!
Tribunens veto blev ikke hørt.
Marcus Antonius og 50 mænd fra 13. legion
blev overfaldet af 1.000 mænd
fra Pompejus' pak.
Nej!
En folketribun...
angrebet på trappen til senatet!
Er der noget mere skændigt?
Vor elskede republik er i hænderne på tåber.
Det er en dyster dag,
og jeg står ved en skillevej.
Jeg kan give op og se republikken
styrte i tyranni og kaos.
Eller jeg kan rejse hjem
med mit sværd i hånden
og drive disse gale mennesker til
Den Tarpejiske Klippe.
Ja! Ja!
Legionær Titus Pullo, træd frem.
Titus Pullo!
Da tapre mænd fra 13.
sloges mod Pompejus' 1.000 mænd
og reddede tribunen,
fældede Titus Pullo den første angriber!
Her er 500 denarer.
- Mange tak.
- Står du på min side, Titus Pullo?
- Vil du følge mig til Rom?
- Ja.
Ja. Absolut.
Titus Pullo står på min side.
Og I? Står I på min side?
Ja!
Du er vågen. Vand?
Vi bevæger os.
Hele legionen, lyder det som om.
Hvorhen?
Hvad er det for en flod?
- Rubicon.
- Forhold dig i ro.
Det her er forræderi,
og jeg er ikke forræder.
Det er for sent nu. Vi er i Italien.
Cæsar, hvad har du gjort?
Pompejus prøvede at dræbe Antonius.
- Du om nogen burde ikke sige sådan.
- Hvad mener du?
- Du ved, hvem der blev angrebet.
- Jeg forstår ikke, hvad du mener.
Det er ligegyldigt. Vi er alle døde.
Vi bliver korsfæstet, inden ugen er omme.
- Det skal nok gå. Tag noget vand.
- Jeg vil hellere dø af tørst.
Vær ikke tåbelig. Drik.
Cæsar er i Italien!
- Har du hørt det?
- Ja.
- Hvad vil der ske?
- Der bliver krig.
Hvem er min lille grådige gris?